En dollar var en dollar for meg. På et hvilket som helst språk.
Jeg var ny i Argentina og kjente ikke argentinerne.
Men jeg kjente amerikanske sjøfolk og visste at jeg burde stikke.
Opp med henda. Opp!
Au!
Forsvinn.
- En nyttig stokk. - En trofast og lydig venn.
Den tier når jeg vil og taler når jeg vil.
- Er det slike venner du vil ha? - Ja.
- Et lystig liv. - Det er det livet jeg vil ha.
- Da er du heldig. - Jeg er min egen lykkes smed.
- Hva gjør du i dette strøket? - Redder livet ditt.
- Han ville bare ha pengene. - Men du hadde ikke latt ham få dem.
- Nei, sannsynligvis ikke. - Hvordan fikk du de pengene?
- Jeg vant dem. - Her forlater jeg deg. Vær så god.
En dag gjør jeg kanskje det samme for deg. Gir deg en røyk.
- Du burde spille om større penger. - Er ikke pengespill ulovlig her?
- Akkurat som hjemme? - Det er et kasino et stykke herfra.
- Her er nøkkelen. Men ikke gå dit. - Hvorfor ikke?
- Du får ikke bruke din egen terning. - Hvordan visste du det?
På seg selv kjenner man andre.
Dessuten lar de deg ikke vinne hvis du ikke bruker slips.
Du har ingen flekker på nesen. Ennå.
- Hvem var det? - En dagdriver.
- Vil du ha en elegant parfyme? - Nei takk.
- En silkemyk talkum? - Nei takk.
- Et håndkle? - Ja takk.
- Hvem er hun? - En kjeftesmelle.
- Hvordan ville du beskrive meg? - Som en bonde.
Plasser innsatsen, mine damer og herrer!
Plasser innsatsene deres.
Plasser innsatsene, mine damer og herrer.
- Tusen pesos på nummer to. - Ingen flere innsatser!
Nummer to, sort!
Plasser innsatsene, mine damer og herrer!
- To sjetonger. - Tusen pesos, sir.
Ta av! Spillere kan ta av når som helst.
Naturligvis.
Tusen pesos.
Ta av!
Jeg var min egen lykkes smed og visste akkurat når det var nok.
Hei, du. Direktøren vil snakke med deg.
Er Brooklyn på den andre siden av elven her også?
Kom!
- Hei. - Takk, bonde.
- Hvor er han? - Slapp av, han kommer.
- Hva sier dere til tusen pesos hver? - Du kan ikke kjøpe deg fri fra dette.
Nei, vent nå litt.
Casey og Huerta, det holder.
- Mannen med den skarpe vennen. - Ikke bruk din egen terning, sa jeg.
Jammen lurte du meg i går. Jeg trodde du var noen av betydning.
Ikke at du bare var bestyrer i en spillebule.
- Jeg heter Ballin Mundson. - Johnny Farrell.
Og jeg er ikke bestyreren. Jeg eier... bulen.
- Jeg misliker å bli snytt. - Det er ikke terningspill her.
- Ingen vinner så mye på ærlig vis. - Flaks!
- Fingernem stokking. - Det tok mange år å lære det.
Du burde sitte i fengsel, men jeg har et ansvar for deg.
- Siden jeg reddet livet ditt. - Man må være forsiktig med sånt.
Forsvinn herfra. Og kom ikke tilbake.
Nå er du veldig dum.
- Antakelig. - Du lot meg spille på feil side.
- Du burde ha meg på din side. - Mine folk skal ikke jukse.
Ja, jeg jukser med mine egne penger. Men med dine trenger jeg ikke det.
Tenk over det.
Ja. Hvor lang betenkningstid får jeg?
Det har ingen hast, ta deg gjerne noen minutter. Imens...
Nei, ikke du.
Det er ikke pent å slå en som har hendene på ryggen.
Skjønner du? Da har du to venner. Jeg kan være meget trofast og lydig.
Mot en klekkelig lønn.
- Er det en kvinne med i bildet? - Jeg har ingen kvinne.
- Gambling og kvinner går ikke sammen. - Jeg er så enig.
- Kan vi droppe det? - Men det har vært en.
Mr. Mundson, jeg ble født i går da du traff meg i det smuget.
Ingen fortid, bare framtid. Slik liker jeg det.
Han lot meg stige til topps. Først bare observerte jeg spillet.
Krigen sluttet omtrent på den tiden.
Gode nyheter. Jeg synes vi også burde feire det.
Ja, naturligvis.
Jeg må reise bort for en tid. Imens skal du lede kasinoet.
- Du forfremmes. - For trofast tjeneste.
- Får jeg lønnspålegg? - Nei.
- Fem prosent av fortjenesten. - Sju og en halv.
Du er nesten like skarp som den andre vennen min.
Men ikke fullt så lydig. Den andre vennen min dreper for meg.
- Det er derfor man har venner. - Skål for oss, Johnny.
- For oss tre. - For oss tre.
Det er til å le av. At jeg trodde det bare var oss tre!
Men snart oppdaget jeg sannheten. Jeg gjorde meg klar -
- til lørdagsinnrykket. Pussig at jeg husker ukedagen.
- Er det ikke nok? - For en bonde?
Mr. Farrell, Mr. Mundson er tilbake og ber deg komme hjem til ham.
Jeg driver tross alt stedet. Han kaller meg Mr. Farrell. Bedre, hva?
Man skulle tro det hadde ringt noen varselklokker.
Men det gjorde det ikke. Jeg gikk rett på.
Ballin?
- Ballin? - Señor Mundson kommer straks.
- Det er fint å ha ham hjemme igjen. - Jeg håper alt blir som før, señor.
Johnny, er det deg?
- Hallo, Ballin! - Kom opp.
- Hva sutrer du for? Du ser godt ut. - La meg fortelle deg hvorfor.
- Hvor er kanarifuglen? - Visste du det?
- Visste hva? - Du vet det altså ikke? Kom.
Her inne er kanarifuglen, Johnny.
Overraskende å høre en kvinne synge i mitt hjem, hva?
Det er litt av en... overraskelse.
- Gilda, er du påkledd? - Jeg?
Ja, jeg er påkledd.
Gilda, dette er Johnny Farrell. Johnny, dette er Gilda.
Johnny Farrell? Jeg har hørt mye om deg.
Jaså? Jeg har ikke hørt noe om deg.
- Ballin! - Jeg ville overraske ham.
- Ble du overrasket? - Du skulle ha sett uttrykket hans!
- Sa du hvorfor jeg er her? - Nei, det er også en overraskelse.
- Hold deg fast, Johnny. - Gilda er min hustru, Johnny.
Mrs. Ballin Mundson, Mr. Farrell. Er det i orden?
- Gratulerer. - Man gratulerer mannen, ikke bruden.
- Hva sier man til bruden, da? - Man ønsker henne hell i framtiden.
- Måtte hellet følge deg. - Takk, Mr. Farrell.
- Tror du på hell? - Vi skaper det selv.
Det må jeg prøve en gang. Jeg tror jeg vil prøve det nå.
- Be ham til middag i dag, Ballin. - Kom, Johnny, Gilda må kle seg.
Du må være vakker når du inntar kasinoet.
Jeg skal gjøre meg fin. Jeg vil jo at dine ansatte skal like meg.
- Hyggelig å treffe deg, Mr. Farrell. - Han heter Johnny.
Det er så vanskelig å huske det navnet. Og så lett å glemme det.
Johnny.
Sånn, ja! Ser deg senere, Mr. Farrell.
Ja, Mrs. Mundson.
- Jeg følger Johnny ned. - Jeg møter deg på kasinoet.
- Hun liker deg ikke, Johnny. - Å? Hva får deg til å tro det?
- Jeg kjenner henne. - Gjør du?
- Hvorfor skulle hun mislike deg? - Kanskje det er kjemien.
- Hun kommer over det. - Ja.
- Når traff du henne? - Den dagen jeg dro innover i landet.
- Når ble dere gift? - Dagen etter.
- Vil jeg ha noe, så... - Kjøper du det raskt.
- Vet du overhodet noe om henne? - Det er et merkelig sammentreff.
Hun sa også at hun ble født da vi møttes. Vi er uten fortid, alle tre.
- Interessant, hva? - Fascinerende.
- Hva er det? - Kvinner og gambling går ikke sammen.
Mine kone hører ikke til i den kategorien.
- Jeg må ha misforstått. - Ja. Ikke la det gjenta seg.
Det begynner allerede nå.
- Hva er dette? - Takt.
Ballin, vil du hjelpe meg på med kjolen?
- Jeg ser deg på kasinoet. - Om en times tid.
Det var så vidt jeg klarte å gå derfra.
Jeg hadde lyst til å dra til henne. Ham også, og det skremte meg.
Jeg skulle gjerne vært flue på veggen. Jeg ville vite.
Jeg klarer ikke å lukke glidelåser. Tror du det betyr noe?
Du var svært uhøflig mot ham.
- Mot hvem? - Johnny.
Var jeg det? Huff! Da blir du nødt til å lære meg det.
- Gode manerer. - Jeg vil at du skal like ham.
- Er du sikker? - Hva mener du?
Han er meget tiltrekkende. Hvis man liker den sorten.
- Han er en guttunge. - Og de har det med å bli voksne.
- Uten at man merker det! - Men jeg følger med.
- Skoene dine. - Det var på tide.
- Skal jeg ta dem på deg? - Hva koster det?
Ikke så mye, for jeg synes alltid man ser så mangt her nedenifra.
Meitemark-perspektivet er ofte det sanne.
- Du er den rene filosofen. - Man hører rykter.
I min jobb hører man all sladderen.
Man hører at hun skal være meget vakker.
Og meget ung. Og amerikansk.
Du er også ung og amerikansk.
- Det blir interessant å følge med. - Du burde få sparken på flekken.
Johnny?
Mr. Mundson sier at... De har kommet.
- Har du sett henne? - Legg av!
- Hva var det jeg gjorde? - Du plystret, jeg hørte deg.
Hun er tross alt Mrs. Mundson, så oppfør deg ordentlig.
Ja, dette skal bli interessant.
Plasser innsatsene, mine damer og herrer!
- Nummer to! - Ingen flere innsatser.
Nummer to, svart.
Plasser nye innsatser! Overta for meg.
- En du kjenner? - Nei.
- Eget initiativ? - Jeg følger ordre.
- Ikke mine ordrer. - Nei.
Johnny, der er du!
- Er gambling forbudt i Argentina? - Ja.
- Derfor betaler du bestikkelser? - Bestikkelser? Naturligvis.
Det framgår ikke av regnskapet. Hvorfor tas det ikke fra min andel?
- Spør meg om hva du vil. - Det var det jeg gjorde.
Kom, la oss spise. Gilda er for pen til å være alene.
- Du skifter samtaleemne. - Ja.
Jeg fant ham, Gilda. Johnny er ikke lett å få tak i.
- Mr. Farrell, du ser smukk ut. - God aften, Mrs. Mundson.
- Du må gjengjelde komplimenten. - Du er smukk.
Takk. Er det noe jeg liker, så er det slike spontane komplimenter.
La meg vise deg hva jeg fikk av mannen min som hjemkomstgave.
- Søt, hva? - 50 000 pesos, og hun sier søt!
- Er hun ikke fabelaktig? - Helt fabelaktig.
- La oss skåle. For oss tre! - For oss tre.
- Hva er det? - Jeg er forvirret.
Forvirret? Hvorfor det?
Vi skålte for "oss tre" for noen uker siden.
- Å? Burde jeg være sjalu på noen? - Nei, det var bare en venn.
- Hann eller hunn? - Godt spørsmål. Hva sier du, Johnny?
- Hunn. - Å...!
Hvorfor trekker du den konklusjonen?
Fordi den ser ut som én ting, men forvandles plutselig til noe annet.
Du har visst ikke mye tiltro til kvinners konstans.
Man undres hvilken kvinne det var som gav deg den oppfatningen.
Ja, man må undres over det. La oss hate henne. Hva sier du, Ballin?
- Ja, la oss gjøre det. Johnny? - Ja, det skåler jeg gjerne på!
- Er han her? - Ja. Ved det fjerde bordet.
Dere må ha meg unnskyldt.
- Er det noe jeg kan gjøre? - Nei. Jeg er straks tilbake.
Du snakker om! Verden er sannelig liten i Argentina.
- Ja. Hvorfor giftet du deg med ham? - Mannen min er meget kjekk.
- Du elsker ham ikke. - Hva var det ordet, Johnny?
- Du tok ham for pengenes skyld. - De fulgte med på kjøpet.
- Fin måte å forsørge seg på! - Det er du den rette til å snakke om.
Han hjalp meg da jeg lå nede.
Du verden, for et sammentreff! Nesten mitt liv i et nøtteskall.
- Hallo? - Señorita.
Kaptein Delgado, señor. Får jeg by damen opp til dans?
- Svaret er nei. - Svaret er ja! Gjerne.
- Men den unge mannen sa... - Han vil gjerne si ja, men kan ikke.
- Kvinner kan være irriterende. - Er du her igjen?
- Maurice Miguel Obregon. - Så det er navnet ditt.
Jeg har holdt øye med deg i flere uker.
Du verken spiller eller drikker, så hvorfor er du her?
Atmosfæren her er interessant. Nå er den rett og slett fascinerende.
- Du danser som en proff. - Jeg er danser. Nei, var danser.
- Det er imot fagforeningsreglene. - Jeg overholder alltid reglene.
- Jeg har aldri sett deg opptre. - Jeg har bare danset i Amerika.
- Er ikke dette Amerika? - New York, mente jeg.
- Din unge mann, er han... - Han er ikke min unge mann.
Uttrykket hans fortalte at han ønsker å være det.
Husk reglene.
- De er omskiftelige. - De skifter med vær og vind.
Det er uhørt. Han har lurt oss!
- Er alt i orden? - Ingen fare.
Hvem er de to tyskerne?
- Løpegutter. - For hvem?
- Er det noe i veien? - Ja. Hustruen min er borte.
- Hun danser. - Du skulle ha sagt nei.
Hun ville. Hva skulle jeg ha gjort? Hun er ikke min, men... din kone.
- Hent henne. - Hun er din...
Nettopp derfor. En ektemann ser tåpelig ut -
- hvis han river kona ut av en annens armer.
Jeg skal hente henne.
Unnskyld, men mannen din er kommet.
- Takk for dansen. En annen gang? - Fram til da vil jeg lide, señora.
Det er noe med latinamerikanerne. De kan danse, dessuten...
Hva er nummeret ditt? Nei, du kan få mitt. Cuyo 3017.
- Det var en fryd å danse med Dem. - Gleden var på min side, señora.
Hva var det du sa til ham?
At hvis en mann tok telefonen, måtte han legge på.
Du kan ikke snakke slik til menn her. De tror du mener det.
- Mener hva? - Tenker du ikke på at du er gift?
Det jeg lurer på, er om du tenker på det.
Jeg tror jeg har tatt feil av Johnny. Han passer på meg.
- Han passer på alt som er mitt. - Han er bestyrer her.
Du skal passe på meg fordi jeg tilhører sjefen din, Johnny.
- Jeg gjør alt mulig rart. - Dette er sikkert det aller rareste.
Før vi ble avbrutt skulle vi til å utbringe en skål.
All ulykke over tøsen som behandlet Johnny ille.
- Vil du ikke skåle på det, Gilda? - Hvorfor ikke? Ulykke over tøsen!
Hun hadde mot nok til å si det.
Men hun var redd. Det ville plage henne.
Hun var overtroisk, så å si det høyt var å be om ulykke.
- Hei. - Du er fremdeles påkledd.
- Noe i veien? - Nei, bare glidelåsen.
- Skal jeg hjelpe deg? - Ja takk.
I morgen får du en kammerpike.
- Er hun stygg og gammel? - Du bad om det.
Det lønner seg å omgi seg med stygge kvinner og vakre menn.
Du kjenner ham fra tidligere.
- Hvem? - Johnny.
- Johnny Farrell? - Ja.
- Du kjenner ham fra tidligere. - Nei.
- Ikke lyv, Gilda. - Det er sant. Jeg kjente ham ikke.
Jeg tror ikke jeg noen gang har kjent ham.
Jeg forstår. Du er et barn, Gilda. Et vakkert, grådig barn.
Det morer meg å fôre deg med vakre ting fordi du sluker dem så sultent.
- Men jeg bør ikke begå noen feil? - Nei, det bør du ikke.
Engster du deg for Johnny Farrell? Det er unødvendig.
- Jeg hater ham. - Og han hater deg, det er tydelig.
Men hat kan være en hissende følelse. Meget hissende.
Har du ikke merket det? Det har en hete man kan føle.
- Følte du ikke det i kveld? - Nei.
Det gjorde jeg. Den varmet meg.
Hat er det eneste som noen gang har varmet meg.
Plasser innsatsene, mine damer og herrer.
Ingen flere innsatser!
- Nummer tretten, svart. - Det er meg!
Har dette pågått i flere år uten at jeg visste om det?
- Ikke alle er like heldige. - Jeg er det.
- Forsiktig! Det er et ordtak... - "Hell i spill, uhell i kjærlighet."
Men heldigvis er jeg ikke overtroisk.
- Ta vare på dem for meg. - Ja vel, Mrs. Mundson.
Plasser innsatsene, mine damer og herrer.
- Nummer to. - Ingen flere innsatser!
Plasser innsatsene, mine damer og herrer.
- Har du fyr? - Ja, Mrs. Mundson.
Det er folksomt, men likevel ensomt her.
- Hvordan visste du det? - De røyker for mye.
Bare de frustrerte røyker for mye, og bare de ensomme er frustrerte.
- Jammen er du søt. - Søt? Jeg?
Skrekkelig søt. Jeg tror jeg kommer til å like deg.
- Å, unnskyld! - Det var vel ikke personlig ment?
- Jeg kastet fra meg frustrasjonen. - Og så landet den på meg.
- Kanskje det betyr noe? - Ja, at vi skal ta en drink.
Nei, jeg... På den annen side, ja takk.
Nå vil det vise seg.
- Hva vil vise seg? - Om du er gentleman eller bonde.
Den smukke er i baren og får sannsynligvis problemer.
- Jaså. Hva slags problemer? - Med en mann. Han er meget kjekk.
Inntektskilden din er på kontoret. Han får nok også problemer.
- Hva slags problemer? - Også en mann, men ikke så kjekk.
Nå vet vi det. Du er bonde.
Alle tapene Deres ble erstattet ved spillebordene. Jevnlig og sjenerøst.
Men De trosset mine ordre og solgte wolfram.
Mr. Bendolin kan ikke produsere lyspærer uten wolfram.
- Bedriften hans vil ikke klare seg. - Vi vil ikke at den skal klare seg.
Han er min eneste kunde. Selger jeg ikke til ham, vil ikke jeg klare meg.
- Skjønner De ikke det? - Aldeles utmerket.
- Men det plager Dem ikke. - Jo, jeg føler med Dem.
Livet er vanskelig for verdens forsvarsløse.
Ja. Det er som De sier. Takk, Mr. Mundson.
- Er det ikke gambling vi driver med? - Gå.
- Hvordan spiller man med lyspærer? - La oss ta en drink med Gilda.
La meg sjekke ut lokalene først, se om kysten er klar.
Jeg likte ikke uttrykket til den "forsvarsløse". Likte det ikke.
Ja vel, Johnny. Gilda hadde rett, du passer på.
Ja, det er meg tvers gjennom. Gi meg fem minutter.
- Gilda! - Jeg danser.
- Danset. I fortid. - Aldri får jeg danse ferdig her.
Når Ballin kommer, skal du sitte ved bordet. Alene.
- Er det ham som misliker dette? - Hvem er denne fyren?
Johnny Farrell, bestyreren. Dette er Gabe Evans fra NY. Er han ikke kjekk?
- Bedårende. Bli kvitt ham. - Jeg liker ham.
- Hvis han går, så går jeg også. - Det er greit for meg.
- Hva venter du på? - Ingenting.
La oss gå et sted vi kan ha det gøy, slik du foreslo.
Hadde jeg vært en ranch, ville jeg ha hett "Grenseløs".
- Kysten er klar, formoder jeg? - Helt klar.
Jeg er stor gutt. Du kan fortelle meg alt.
Gilda sa du kom til å bli voksen. Hvor er hun?
- Gilda? - Ja, Gilda.
Hun kjedet seg og gikk for å se en amerikansk film.
- Alene? - Ja, hun kjenner jo ingen her.
Det vet vel du best.
Han er død.
Ufint å lage oppstuss. Å drukne seg er mer diskré.
Bare tåper begår selvmord på grunn av gambling.
- Kom, Ballin, vi går hjem. - Hva skjedde med ham?
- Tok han sitt eget liv, Johnny? - Ja.
Er en mann så svak at han lar seg bestikke, er han allerede døende.
- Men det plager visst ikke deg. - At han begikk selvmord? Nei.
- Men det plaget meg at du var redd. - Ikke redd. Forbauset.
Jeg innså at noe kunne tilstøte meg. Derfor vil jeg fortelle deg noe. Kom.
Her borte, Johnny.
Husk dette, Johnny.
Husk dette også.
- Klarer du det på egen hånd nå? - Ja.
Åtte til venstre, tjuefire til høyre, to til venstre, sytten til høyre.
Du er den eneste som kjenner koden. Det ligger dokumenter der.
- Instrukser for videre drift. - Takk for at du ikke skuffer meg.
Du er ikke bare innehaver av en spillebule.
- Vet du hva et kartell er? - Jeg tror det.
- Et slags handelsmonopol? - Et internasjonalt monopol.
- Svære greier. Monopol på hva? - Wolfram. Gjør det ikke inntrykk?
Jeg vet ikke om monopolet er verdt å bli skutt for.
Den som kontrollerer et strategisk viktig stoff, kontrollerer verden.
- Verden er et temmelig stort sted. - Full av små, dumme mennesker.
Om noen ville få det til, måtte det være deg.
Sett penger på det, så vinner du. Kom, la oss ta en drink.
Med deg og Gilda på mitt parti... Du er vel det?
- Jeg har jo sagt det. - Og Gilda?
- Hva mener du? - Kvinner er rare vesener.
- Jeg vet lite om kvinner. - De rareste ting er viktige for dem.
- Jeg kjøpte henne, Johnny. - Det vet hun vel?
Det er problemet. Gilda bryr seg ikke om penger.
Hvis hun blir rastløs...
Jeg er gal etter henne, Johnny. Gal etter henne.
- Hva sier du til det? - At det er fint.
For hun er på parti med deg. Jeg hadde satset penger på det også.
Og vunnet.
Jeg må tilbake til klubben.
Vet du hva? Jeg har en følelse av at vi ikke er alene.
Kanskje det er et spøkelse. Går vi inn, forsvinner det kanskje.
I tillegg til å være pen er du direkte intelligent. Kom!
Nei.
Jeg har en følelse av at noen sa noe.
Glemte hun å fortelle deg at mannen hennes bor her?
I lengre tid har jeg tatt ektemenn i små doser.
- Derfor er jeg nå helt immun. - Kvelden er over for deg. Stikk.
- Jaså, er han sjef her også? - Stikk, sa jeg.
- Jeg tar ikke fem øre for å... - For å hva?
- Modig å slå en som er full! - Dumt å være full når jeg er på jobb.
- På jobb? - Jeg passer på alt det sjefen eier.
- Alt hans er... ditt? - Du gikk på kino i kveld. Alene.
- Lyst til å vite om jeg koste meg? - Det var det jeg sa til Ballin.
- Og du skal si det samme. - Lyve for mannen min?
Han gikk ikke bare hen og kjøpte deg, Gilda. Han elsker deg.
Er det så rart? Nå skal du høre på meg, Johnny.
Jeg kommer til å gjøre hva jeg vil når jeg vil.
Jeg var trofast mot en mann en gang, og se hvordan det endte.
Dette handler ikke om oss, men om ham.
- Du sier ikke det? - Jeg gir blaffen i hva du gjør.
Men fasaden skal holdes for ham. Gå hvor du vil med hvem du vil.
Men jeg eskorterer deg dit og henter deg når du skal hjem.
På samme måte som jeg leverer og henter klesvasken hans.
Fy skamme seg, Johnny.
Enhver psykiater ville si at assosiasjonene dine er avslørende.
- At de betyr noe. - Hørte du hva jeg sa?
Ja. At du skal avlevere meg og hente meg.
For å beskytte Ballin.
Hvem er det du prøver å narre, Johnny?
Jeg hatet henne så intenst at hun fylte tankene mine.
Hun var i luften jeg innåndet, maten jeg spiste.
Først trodde jeg at jeg drømte.
Jeg hadde hørt stemmen hennes i drømme før.
Så skjønte jeg...
God morgen. Så fin du er i slåbrok.
- Hva gjør du her? - Synger for vennen min.
- Noe i veien med det, kanskje? - Hvor lenge har du vært her?
- Hvor lenge? - Fem vers.
- Hva gjør du her? - Hører på. Jeg kommer fra jobben.
- Hørte du om hun som fikk skylden... - Forsvinn!
- Tilbake til vaskeriet med deg! - Makt korrumperer, ikke sant, Pio?
Nå? Her er klesvasken, klar til å bli hentet.
- Hvor har du vært? - Ute og svømt.
Men du tror sikkert ikke på meg.
Sikkert ikke Ballin heller. Med mindre du bekrefter det.
Vi svømte sammen. Hadde vi det ikke gøy?
Svømte? Hvor er badedrakten din?
- Under dette. Vil du se? - Nei. Kle på deg.
Jeg liker ikke å dra deg ut av sengen slik, men det var tross alt din idé.
Hvorfor ikke gjøre det lett for deg selv, og la ham finne ut sannheten?
Eller er du redd for hva han ville gjøre med meg?
Johnny!
- Jeg er... - Hva?
- Redd. - Du?
- Jeg skulle ønske jeg aldri... - Aldri hva?
Det er dumt å gifte seg for å komme over noe.
Komme over deg.
For man... man kjenner ikke en mann etter bare én dag.
Han kjenner ikke deg heller, så dere er skuls.
Det er bare rett og rimelig.
Vil du vite hvor inderlig jeg hater deg, Johnny?
Så inderlig at jeg gjerne ødelegger meg selv hvis det også ødelegger deg.
Nå har jeg advart deg. Det er vel også rett og rimelig?
Rett og rimelig.
Jeg vet hvorfor du er her klokken fem om natten.
Jeg er klesvasken, jeg bare gjør som jeg har fått beskjed om.
Hvem er det du prøver å narre, Gilda?
Nå som du har levert meg, vil du vel gjerne ha kvittering også?
Ballin!
- Er du oppe? - Ja.
- Sent i seng og tidlig opp gjør... - La Gilda snakke.
- Jeg prøvde å snike meg ut. - Vi ville svømme.
- Men du sov. - Ja.
Jeg følte at jeg bare måtte ta en svømmetur. Det var så varmt.
- Du var vel ikke urolig? - Jo.
- Jeg er lei for... - Er det derfor du er så nervøs?
Nervøs? Nei, jeg...
- Det er fordi det skjedde noe fælt. - Hva skjedde?
- Jeg mistet den spennen du gav meg. - Var det bare det?
- Er ikke det ille nok? - En spenne kan erstattes.
Takk for at du tar det så pent. Jeg er virkelig lei for det.
En spenne kan erstattes. Jeg trodde jeg hadde mistet deg.
- Meg? Aldri i livet. - Og du kan ikke erstattes.
Kan vi ta en drink før jeg begynner å gråte?
Johnny synes ikke det ville være tragisk om du mistet meg.
Det er flere kvinner i verden enn noe annet. Unntatt insekter.
Og med det forlater jeg dere. For å skifte, så kan vi spise frokost.
Jeg må forresten si at Johnny er veldig god til å svømme.
Han svømte fra meg uten problemer. Men når returkampen kommer...
Da bør du passe deg, Johnny Farrell.
- Johnny. - Ja?
- Du må lære meg det. - Hva da?
Å svømme. Hva ellers?
- Gjerne det. Når som helst. - Du skal visst være så flink.
- Ganske flink. - Lærte du Gilda å svømme?
Jeg lærte henne alt hun kan, Ballin. Fornøyd nå?
Stopp der, karer. Ta trombonedelen om igjen, renere denne gangen.
Julio! Julio!
Du bestemmer ikke hvor den skal stå.
Dette er tilbehør til festdeltakernes kostymer.
- Kanskje du vil ha noe? - Du har humoristisk sans.
- Hvilken anbefaler du? - Jeg ville anbefale -
- at du begynner som denne og ender opp som denne.
- Hvorfor sier du det? - Dette er den vakres selskap.
Hun har byttet ut pynten, byttet ut orkesteret.
Da kan det vel også tenkes at hun bytter ut...
Jeg har advart deg før, men du hørte visst ikke. Du er ferdig.
- Ferdig med hva? - Kasinoet. Jobben din.
- Du er oppsagt. - Du tar feil.
Jeg kommer til å være her lenge etter at du har forsvunnet. Herr Bonde.
Du spurte en gang hva en filosof som meg gjorde på vaskeriet.
- Nå skal jeg fortelle deg det. - Ja?
Fordi all sladderen kommer innom vaskeriet, og da...
Han er ikke her. Det er ingen her!
Burde "privat"-skiltet i trappen stå på tysk også?
Kanskje du ikke kan spansk. Men det står "privat" der.
Vi akter å møte Mr. Mundson. Han har unnveket oss.
Vet du ikke at han er allergisk mot løpegutter?
Amerikaneren har, som vanlig, valset inn i noe som ikke angår ham.
- En amerikansk skikk. - Det er lukket selskap her i kveld.
- Dere er ikke invitert. - Be den gamle om å gå.
- Du kan selv gå. - Vi akter å treffe Mr. Mundson.
- Det har du allerede sagt. Jeg sa... - Ring ham. Vennligst.
Hvorfor sa du ikke at det var det du ville?
Mr. Mundson? Mr. Farrell her.
Noen bruker disse til antrekkene sine.
Jeg har også to flotte grisehoder, om herrene...?
Trengs ikke, onkel Pio. De greier seg med sine egne ansikter.
Ballin? Det er noen greie karer her med tysk aksent.
Jeg tror de vil avtale et møte med deg.
Den ene holder en revolver mot ryggen min.
Be dem... Be dem komme hit. Om en time.
Og Johnny, du kan komme nå. Med en gang.
- Hør, Maria. Karneval. - Ja, min lille. Karneval.
Hva betyr det egentlig?
Karneval feires de tre siste dagene før fasten.
I romersk-katolske land hengir man seg til fest og moro.
Deretter kommer fasten og botsøvelsene.
Med andre ord, man må smi mens jernet er varmt.
Du har et merkelig språk, min lille.
Jeg sier bare at først har man en tredagers orgie.
Dernest høster man som man har sådd.
Maria, jeg har en underlig fornemmelse av noe...
Du må ikke si det til noen, men jeg er skrekkelig overtroisk.
- Ikke si det bort. - Nei.
Jeg har en merkelig følelse av at nå gjelder det.
- "Gjelder det"? - Jeg mener...
At det gjelder for meg også. Det er karneval for meg også, Maria.
Gilda?
Ja, Ballin? Kom inn!
Jeg blir forsinket. Johnny følger deg til selskapet.
- Hva er det? - Med meg?
Du virker opphisset over noe. Kanskje det er luften.
Kanskje du ikke skulle ha åpnet vinduet. Lukk det.
Sånn, ja. Nå ble det stille.
Så lett er det å stenge opphisselsen ute. Man bare lukker vinduet.
Husk det, Gilda.
Jeg vil se deg i kostymet ditt før du går. Du skal ha pisk?
Har du advart Johnny slik at han også kan bevæpne seg?
Det er ingen som danser så godt som du, Johnny.
Når man danser med deg, er det som om man går i ett med deg. Som om...
Du er ikke blitt noe bedre. Du snakker som en foss når du danser.
Du pleide å si: "Herregud, Gilda, én ting om gangen!"
Du sa: "Enten snakk eller dans, men ikke begge deler på en gang."
- Du pleide å si... - Jeg sier det fremdeles.
Jeg må snakke, Johnny. Når jeg har armene rundt deg, må jeg snakke.
- Ellers glemmer jeg å danse. - Hva trodde du at du prøvde på?
Jeg prøver ikke engang, jeg bare gjør det.
Gjør hva?
- Skyv hatten min bakover, Johnny. - Den sitter fint.
Nei, dytt den bakover.
Du er litt rusten. Som danser, mener jeg.
Jeg kan hjelpe deg å øve deg opp igjen. Som danser, altså.
God aften, Mr. Farrell.
Obregon. Jeg er "inne igjen", som du uttrykker det.
- Rene gjenforeningsfesten. - Ja, vi er her, alle sammen.
Jeg anbefaler deg å følge Mrs. Mundson hjem.
Det blir bråk. Få henne ut herfra før maskene faller klokken tolv.
Du høres ut som et dårlig melodrama.
- Hva er det du prøver på? - Johnny?
Med det humoristiske innslaget er dramaet fullendt.
- Hva vil du? - Jeg har et brev til deg.
Hun beklager at hun ikke rakk å si adjø.
Hent "klesvasken" foran hotell Centenario klokken to.
Ikke dårlige nyheter, vel?
Hun gikk sammen med... Ikke at det raker meg.
- Men du virker fælt så hårsår. - Stå i døra og sjekk alle som kommer.
Ja vel! Men hun kom ikke, hun gikk.
Har du mistet noe, Mr. Farrell?
- Ballin, er du her allerede? - Tydeligvis.
- Hvor er Gilda? - Ikke lett å si i denne trengselen.
- Finn henne for meg, Johnny. - Ja vel.
- Men det kan ta tid. - Jeg venter.
Jeg har ikke noe imot å vente.
Av med masken! Nå skal maskene falle.
- Vi bør kanskje gå hjem, Ballin. - Fordi en mann drakk for mye?
Det var en av løpeguttene, og han drakk ikke for mye. Han ble myrdet.
- Da slipper vi bryet. - Holdt du avtalen med ham?
- Nei. Fant du Gilda? - Nei.
- Finn henne og få henne hjem. - Jeg blir her hos deg.
Enten må man satse alt, eller så må man sende ballen videre.
- Men da kan man ikke herske. - Vi burde dra hjem.
Nei. Få Gilda hjem. Jeg forventer lydighet av de små vennene mine.
- Apropos små venner... - Nei.
Vent på meg hjemme. Kanskje jeg trenger begge vennene mine i kveld.
Ja vel, Ballin.
Mr. Mundson her. Ring flyplassen, be dem holde seg til ordrene jeg gav.
Oppfattet? Holde seg til ordrene jeg gav.
- Ballin tok feil, ikke sant? - Med hensyn til hva?
At man kan stenge ute opphisselse bare ved å lukke døren.
Det går ikke, gjør det vel?
- Jeg vet ikke hva du sikter til. - Jeg bare snakket om hvor...
Stille det er i huset.
Det er ingen andre her enn oss. Alle de andre er på karnevalet.
Hva så?
Jeg bare nevnte det.
God natt, Johnny.
Jeg fikk det ikke ut av tankene, det at vi var alene i huset.
Jeg tenkte på Ballin som kjempet for livet på kasinoet, og denne...
Alle planene hans ville falle i grus pga. det hun gjorde mot ham.
Han ville ikke klare å kaste henne ut.
Jeg måtte gjøre det. For hans skyld.
Gilda!
Få på deg klærne. Du skal vekk herfra.
Skal vi det, Johnny? Skal vi det?
Ikke vi. Du.
- Du hater meg visst, Johnny. - Du aner ikke hvor intenst.
Hat er en veldig opphissende følelse.
Har du ikke merket det? Veldig opphissende...
Jeg hater deg også, Johnny.
Jeg hater deg så intenst at jeg tror jeg kommer til å dø av det.
Elskede!
Jeg tror jeg kommer til å dø av det...
Du lot døren stå åpen da du kom inn.
Ballin!
Det er mer enn 3000 kilometer til Afrika.
Jeg tror ikke han kommer så langt.
Jeg tror ikke han har tenkt å prøve det.
- Du klarte det. - Naturligvis. Er sjøflyet klart?
- Problemer, sjef? - Et beklagelig drap.
Betjent Obregon vet at jeg begikk det.
Jeg ligger lavt så lenge som jeg må, så drar jeg tilbake.
Og tar meg av en sak.
I testamentet hadde Ballin etterlatt alt til Gilda.
Jeg var oppnevnt som eneste leder.
Endelig hadde jeg dem.
Papirene som gjorde en mann i stand til å herske over verden.
Først virket det lite imponerende. En wolframgruve, noen patenter.
Noen småfirmaer slått sammen i én organisasjon med Mundson som leder.
Så skjønte jeg at en slik gruppe kunne vokse og spre seg.
Den kunne sluke alle som opponerte.
Dere har reist langt for å få høre hva som venter gruppen deres.
Nå vet dere det og kan reise hjem forvisset om at intet er forandret.
Jeg fortsetter der Mr. Mundson slapp.
- Noe annet, mine herrer? - Ja.
Gruppen bør ikke ledes av bare én mann. Det hadde vært bedre...
Jeg ble oppnevnt som eneste leder. Vi fortsetter som før.
Men Mrs. Mundson er enearving.
Hun orker ikke å treffe folk nå. Ektemannens død var et hardt slag.
- Hun bad meg representere henne. - Men må vi dra alt nå?
- Hun kunne komme seg. - Det blir ikke mulig å treffe henne.
For Mrs. Mundson skal gifte seg med meg i dag.
Det har sluttet å regne. Kanskje det betyr noe?
Du er ikke blitt noe bedre. Du er like overtroisk som før.
- Kom. - Hvor? Ikke tilbake til huset, vel?
- Hva slags mann tror du jeg er? - Ingen andre enn jeg vet det, Johnny.
Ikke du, engang.
Alle klærne mine er her!
Selv parfymen min.
- Du tenker på alt, Johnny. - Alt.
Vi er tilbake ved utgangspunktet. Ikke sant, elskede?
Tilbake ved...
Tilbake ved utgangspunktet.
- Johnny, det var ikke anstendig. - Hvilket ord var det du brukte?
Anstendig.
- Jeg sa anstendig. - Det var det jeg trodde.
Det lyder merkelig i din munn, Gilda.
Hun visste ikke da hva som hadde hendt med henne.
At døren slo igjen i hennes eget bur.
Hun var ikke trofast mot ham da han levde, men nå skulle hun være det.
I all... Hvorfor kommer du på jobb i kveld?
- Riktignok er jobben viktig, men... - Bra, for du har jobb. En ny jobb.
Heretter holder du deg nær Mrs. Mundson. Mrs. Farrell.
Der hun går, går du. Hun får ikke snakke med noen, og ingen med henne.
Jøss, Johnny, er hun i fare?
Du er i fare hvis du ikke gjør nøyaktig som jeg sa.
- Du var taus i ettermiddag. - Mine ord er bare for dine ører.
- Ikke de andres. - Så smigrende.
Vil du vite hvordan Mundson ble kartellets leder?
- Nei. - Har du sett at patentene er tyske?
- Opprinnelig. - Nettopp. De tilhører mine sjefer.
Ikke nå lenger.
For tre år siden, da Argentina var på randen av å erklære oss krig, -
- lot vi Mundson kjøpe patentene våre.
- Lurt. Kasinoet er en god fasade. - Vi lånte ham kjøpesummen.
Dere kunne ikke ha funnet en bedre mann.
Avtalen var at etter krigen skulle han gi tilbake patentene.
- Jeg fant ingen slik avtale. - Den var muntlig.
- Og Mr. Mundson holdt ikke ord? - Han var sinnssyk, Mr. Farrell.
Han trodde han kunne herske over hele verden alene.
Ja, vi snakket en god del om det.
Hun nektet å tro at jeg ikke ville komme tilbake.
Hver kveld pyntet hun seg. Og ventet.
Det var grusomt for henne ikke å forstå hvorfor ting skjedde.
Så hun bestemte seg for å svelge stoltheten og oppsøke meg.
Det var herlig.
Ja?
Hallo. Husker du meg?
Jeg er Gilda, hustruen din. Husker du?
Jeg har ikke sett noe til deg.
Jeg lurte på om du hadde mistet hukommelsen eller noe sånt.
Har du fyr?
Du ser ikke godt ut, vet du det?
Du er blitt tynnere.
Dette vakuumet jeg lever i...
- Kan jeg få vite grunnen? - For all del.
Du har levd så utadvendt hittil at jeg tenkte litt ro ville være bra.
- Så du får tid til å tenke. - På hva?
- Lyder det sprøtt å si dine synder? - Ja.
Men jeg sa det.
Du er vanvittig, Johnny.
Jeg tenkte at det var noe sånt. Du vil hevne deg for noe.
Vi er flinke til å ta hevn.
- Er vi det? - Er vi ikke det?
Jeg tok hevn da du forlot meg ved å gifte meg med Ballin.
- Nydelig. Mannen er død og... - Jeg er glad til!
Han var sinnssyk. Jeg var redd hele tiden!
Og oppførte deg deretter.
Johnny, det har aldri vært andre for oss enn hverandre.
Alle de tingene jeg gjorde, det var bare for å gjøre deg sjalu.
- Det har aldri vært andre enn oss to. - Ingen andre?
Ingen andre.
Mannen din, da? Glemmer du ham så lett, kan du glemme de andre også.
- Det var ingen andre! - Innrøm det, fortell meg hvem de var.
Man skulle ikke tro at én kvinne kunne gifte seg med to gale menn.
Hun var ikke redd. Ennå. Fordi hun ikke skjønte det. Ennå.
Foreløpig var hun bare rasende og slo tilbake.
Prøv å få tak i en Mr. Gabe Evans for meg.
Ring alle hotellene. Sørg for å finne ham.
Hun fant ham ikke, så hun grep de mulighetene som bød seg.
De var ikke vonde å finne for en jente som Gilda.
Kelneren sa det var telefon til ham.
En av mennene mine trev tak i ham utenfor.
Han kom aldri tilbake.
Hun fant seg en annen, naturligvis.
Men uansett hvor hun var, hva hun gjorde...
Omsider skjønte hun at Buenos Aires var hennes eget fengsel.
Da bestemte hun seg for å rømme. Hun dro til Montevideo.
Hun fikk jobb som nattklubbsanger og søkte om skilsmisse.
Og traff en mann.
"La i kveld vare evig." Er det en avtale?
Jeg er ikke skilt, så jeg kan ikke inngå slike avtaler.
Jeg vil ikke at du skal skilles.
- Ikke? - En skilsmisse i Montevideo -
- uten din manns samtykke gjelder ikke i Argentina
- Jeg drar aldri tilbake dit. - Den gjelder ikke i USA heller.
Før eller siden vil du hjem til USA. Men du blir aldri fri fra ham.
Da hjalp det ikke å rømme. Det hjalp ingenting.
Det hjelper aldri å rømme, Gilda. Dra tilbake til Buenos Aires.
- Nei. - Få ekteskapet annullert.
Han forlot deg rett etter seremonien. Da er det en smal sak!
Jeg skal støtte deg hele veien. Jeg er en dyktig advokat.
Jeg har mer enn nok penger og er dypt forelsket i deg.
- En god kombinasjon, ikke sant? - En god kombinasjon.
Flyet går klokken to. Dagen etter er du fri. Helt fri!
Jeg hadde aldri trodde jeg skulle stole på en mann igjen, men nå...
Takk, Tom.
- Tom, dette er hotell Centenario. - Jeg har hørt at det skal være bra.
Det er strålende. Helt strålende.
- La meg. - Koffertene kommer snart.
Lysbryteren skal være her et sted, om jeg ikke husker helt feil.
Mange takk, Langford.
Jeg får ekteskapet annullert. Jeg trenger ingen...
Det lar seg ikke gjøre i Argentina.
Jeg får det likevel! Jeg skal få det annullert, jeg skal!
Jeg skal få det annullert! Jeg skal det, jeg skal det!
Johnny, slipp meg fri, vær så snill!
Slipp meg fri. Jeg klarer ikke mer!
Jeg vil ikke ha noe av deg. Vær så snill!
- Bare slipp meg fri. - Det var fiffig å føre deg hit.
- La meg fortelle om den natten... - Jeg vil ikke høre om den.
- Jeg har ventet på deg. - Fant du noe interessant?
Kan du ikke bare stenge stedet hvis det irriterer deg slik?
Hvorfor tror du vi tillot virksomheten?
En god politimann tar ikke småtyven som kan føre oss til stortyven.
- Hva mener du med det? - Du leder et wolframkartell.
- Vi vil ha navnene på deltakerne. - Jeg vet ikke hva du snakker om!
Jeg kan vente.
Du går i oppløsning rett foran øynene på meg.
- Er det jeg som tærer på deg? - Du, din...
- Det er noe som gjør det. - Jaså?
Jeg får se etter, jeg har ikke merket...
Mer, mer, mer!
Jeg er ikke så flink med glidelåser.
- Men hvis noen hjelper meg... - Jeg! Jeg er ekspert.
Flytt deg. Jeg beklager, men... Johnny, vet du.
- La meg være. - Kom nå.
- Hva skal dette bety? - Nå vet de hva jeg er.
Er du ikke glad? Det er jo ingen vits i at bare du vet det.
Nå vet alle at den store Johnny ble lurt, han giftet seg med en...
Tyskeren er pågrepet og forteller oss det vi vil vite.
Det eneste vi vil ha av deg, er patentene og de signerte avtalene.
Vi må vite hvem som har signert avtalene -
- så vi kan stille dem for retten for brudd på monopolloven.
Du hører ikke etter. Du tenker bare på Gildas blikk da du slo henne.
Dere elsker hverandre ganske heftig, ikke sant?
- Jeg hater henne. - Det var det jeg mente.
Det er det verste hat-kjærlighets- forholdet jeg noen gang har sett.
Så lenge du er så besatt av henne, klarer du ikke å tenke rasjonelt.
Ja vel, Mr. Farrell. Du er pågrepet for ulovlig kasinodrift.
Du kan bli her. Under forvaring.
Gi meg beskjed når du ikke orker det lenger.
Jeg akter å få de signaturene.
Jeg er lurere enn deg, for loven står på min side.
Det er en god følelse. Du burde prøve det selv en gang.
Åtte til venstre, tjuefire til høyre, to til venstre, sytten til høyre.
- Fikk du med deg det? - Ja.
Safens kode. Inni ligger alt det du vil ha, og ikke noe jeg vil ha.
Nei, for det du vil ha, venter i kasinoet.
Da du tilkalte meg, tilkalte jeg Gilda. Hun reiser hjem.
- Hjem? Drar hun hjem? - Du kan i det minste ta farvel.
- Og ønske henne lykke til. - Hun er sin egen lykkes smed.
Hvor dum går det an å være?
Vær så snill, gå før du innser hvor ussel du har vært.
La meg slippe å se deg bryte sammen og bli menneskelig. Jeg er så følsom.
Gilda gjorde ingen av de tingene du trodde. Ingen av dem!
Alt sammen var bare skuespill.
Men det skal du ha, du var et strålende publikum, Mr. Farrell.
Skal det være et lite glass med ambrosia?
- Det som bare passer til gudinner. - Nei takk.
Mr. Obregon sa at staten har overtatt stedet her.
Ikke tenk på det. Skal det være en sigarett?
Skapt av den fineste tobakk fra verdens mest romantiske steder?
Nei takk.
- Det ser så ensomt ut her. - Alle dårlige ting blir ensomme.
Takk, det vet jeg godt. Hold de dumme gullkornene dine for deg selv.
Hei, onkel Pio.
Jeg hører at du har tenkt å dra hjem. Jeg ville bare si adjø.
Jeg vil bli med, Gilda. Vær så snill, ta meg med deg.
- Jeg vet at jeg gjorde alt galt... - Er det ikke vidunderlig?
Ingen trenger å be om forlatelse, for...
Vi oppførte oss begge helt forferdelig.
- Er det ikke vidunderlig? - Vidunderlig.
Jeg hadde ikke tenkt å komme ennå.
- Men jeg ville ha hustruen min. - Johnny...
Dere trodde jeg omkom den kvelden.
Jeg hadde drept noen og trengte å forsvinne en stund.
Jeg dro hjem for å hente Gilda og ta henne med meg.
Men hun var opptatt. Med deg, Johnny.
Jeg hadde ikke tid til å ta noe oppgjør da.
Innen politiet fant flyvraket, var jeg alt blitt plukket opp.
Du så ikke at fallskjermen min åpnet seg. Du tenkte ikke klart.
Følelser har det med å gjøre en omtåket.
Jeg ville drepe deg med denne.
Tanken på at den ene vennen min skulle drepe den andre, moret meg.
Men nå holder ikke det.
For jeg må drepe Gilda også.
Jeg sa jeg kom til å...
Gilda? Det er best du stikker, onkel Pio. Fort!
Jeg er en dyktig politimann. Glad i kjærlighetshistorier.
Jeg kjenner koden til safen, men vet ikke hvor den er.
- Hvor er safen? - På rommet hans.
- I veggen bak skrivebordet. - Takk. Den stokken virker kjent.
Pio, du må ikke la slikt ligge og slenge så jeg finner det.
Han lyver! Som den gentleman jeg visste at han var.
- Det var jeg som... - Ti stille.
Dere kan legge vekk edelheten, mine herrer. Man dør bare én gang.
Mundson begikk selvmord for tre måneder siden.
Dessuten er det noe som heter "drap i nødverge".
Johnny, nå drar vi hjem. Nå drar vi hjem.